-Tidligere: -Udyret kommer fra Fillory!
Udyret vil ha kontroll over Fillory og alle dørene dit.
Jeg husker ikke at jeg har gjort det de sier.
Var du bevisstløs da vi møttes?
Vi trenger noe eller noen å lene oss på.
Hva var det? Mer energi enn jeg noensinne har følt.
Du er fortsatt den samme stae, lille Jane Chatwin.
Eliza er død!
Hun er den eneste som kan gi meg svar!
Det finnes ingen svar. Vi aner ikke hva som kommer til å skje.
Kjære Q. Jeg trenger ikke forklare hvor forbanna jeg er på deg.
Det forstod du nok da jeg invaderte deg med drømmer.
Jeg forstår ikke at vi kunne bli uvenner etter å ha vært så nære.
Men jeg er lei for det jeg gjorde. Jeg ville ikke skade deg.
Jeg skrev det ned. Jeg fikk hjelp.
Man skal ikke si at den andre også gjorde noe galt,-
-men det gjorde du, og det ødela vennskapet vårt.
Jeg hater deg for det, for jeg savner oss, Q.
Jeg jobber med å tilgi deg. Jules.
Jeg fikk brevet ditt, J. Vi er visst sinte begge to.
Men jeg er glad for at du har det bra. Ta vare på deg selv.
JEG BER OGSÅ OM UNNSKYLDNING.
-Alt er ikke svart og hvitt, Julia. -Det var alt jeg tenkte på der inne.
Og det er alt jeg tenker på nå som jeg er fri.
Det finnes et beleilig begrep som kalles "botsgang".
Som 50 magiske piskeslag?
Husker du besvergelsen som tok deg inn i hjernen til vennen din?
Den kan være til hjelp istedenfor å skade.
-Hvis du ikke er redd for å gjøre... -Det er jeg ikke.
Greit.
-Q? Får du ikke sove? -Jeg...
Eliza ga meg visstnok svaret, og jeg mistet det.
"Fillory og lenger", sjette bok. Den var viktig, men den forsvant.
-Har du lett etter den? -Ja, så klart. Overalt.
Det er alltid Fillory som bestemmer når familien Chatwin kan komme,-
-og når de skal kastes ut.
-For Ember og Umber... -Tvillinggudene i Fillory.
-De blir slemme og fjerner alt. -Ja, i prinsippet.
Men de har sine grunner. Men sånn ble det med manuskriptet.
-Jeg fortjente det visst ikke. -Det er ingen dom over din karakter.
Nei. I bøkene...
Hva gjør man når man mister noe?
-Har du hatt den hele tiden? -Jeg vet ikke hva du babler om.
Den sjette boken! Du sa at du ikke var innblandet.
Jeg sa jo at det ikke var meg. Kan du ta det vekk fra fjeset mitt?
Greit, jeg tok den dumme greia!
Jeg kjedet meg, og den lå der.
-Men nå er den borte. -Hva mener du?
Jeg leste den, sølte øl på den og kastet den i søppelet.
-Så hentet jeg en ny øl. -Det er jo helt utrolig!
-Så, du leste den. Husker du den? -Sånn passe.
Det er viktig. Du må...
Jeg må banke deg hvis du gir meg ordrer.
Udyret prøver å drepe oss begge. Hvorfor kan vi ikke samarbeide?
Det er vel ikke viktigere for deg å være drittsekk enn å leve?
Hva skrev Plover i boka? Kom igjen.
Det var ikke han som skrev den, hva han nå heter.
Plover. Christopher Plover.
-Det var jenta. Jane Chatwin. -Som skrev sjette bok? Pokker!
De andre bøkene stemte ikke helt, og hun ville forklare noen ting.
Hvordan stemte de ikke?
Sommeren da moren døde, og de var hos Plover og spiste tekaker.
Nettopp...
Jane og Martin åpnet et skap og havnet i Fillory.
Nei, Martin kom ikke dit. Fillory glemte ham hele tiden.
Glemte ham?
Han klaget på at Fillory ikke ville ha ham, men Jane beroliget ham.
Hun skulle finne en måte for Martin å besøke Fillory. Via skapninger?
Spørreskapninger. Fanger man en, får man ønske seg noe.
-Det finnes en hund, en kanin... -Slutt!
Jeg blir mindre kul for hvert ord du sier.
Hun hadde vel med den forheksede buen sin for å fange en slik?
Ja, nettopp.
Stopp, ellers skyter jeg!
-Hei, menneskebarn. -Det var en hund.
Jeg trenger en nøkkel til Fillorys dør. Du er fanget, hund.
Nei, vent. Det var ingen hund. Det var en gris.
Ember og Umber har bestemt at du må gi meg det.
-Nei, feil. Hva var det? Vent... -Men for pokker!
-Hei, menneskebarn. -Du er fanget. Gi meg det jeg ber om.
-Fungerte det? -Som du vil.
Er knappen nøkkelen?
-Det virker rimelig. -Gjør det?
Martin prøver å finne en forsvunnet knapp hos Plover.
Teoriene hagler på Internett, for det står bare at knappen er magisk.
Det står ikke noe mer spesifikt. Dette er stort!
-Hvorfor er det stort? -Den kan fortsatt være i Plovers hus.
Martin fant den aldri. Vi...
-En direktebillett til Udyret? -Heller det enn at han når oss.
Det stod i manuskriptet, og du er nok den eneste som har lest det.
Det er en sjanse for at knappen fortsatt er der.
Jeg drar dit. Og du burde bli med, Penny.
-Jeg blir også med. -Greit.
Hva er raskeste vei til England? Penny, kan du...?
Drittsekk!
-Jeg pakker. -Vi finner sikkert et direktefly.
Hvor da?
-Pil av sted, Ronald. -Raymond.
Raymond... Ha en fin dag.
-Du har det visst...bra. -Jeg trenger påfyll.
-Hvor skal dere fly? -Til England.
Da trenger dere ikke noe fly.
Margo og jeg har laget en dør til favorittpuben vår.
Jeg viser dere, hvis jeg får bli med. Margo er på Ibiza.
Ronald er dårlig på suging. Men det er ikke hans feil. Kjeveproblemer.
Jeg kjeder meg.
-Du vet ikke engang hva... -Det finner jeg ut underveis.
Hvordan har du det i dag, Kira? Jeg tok med en venn.
Jeg har jobbet med det vi snakket om. Julia skal hjelpe til.
-Kan du låse døren? -Ja.
Tenk på et sted du elsker, Kira.
Vi skal skape det stedet sammen, i hjernen din.
Hun kan vel høre oss?
Julia kommer til å møte deg der. Hun er erfaren i mental projeksjon.
Jeg ville ikke kalt det en spesialitet...
Hvis noe går galt, så hjelper jeg deg tilbake.
Richard? Kira? Hallo?
Richard! Jeg sitter fast! Få meg ut herfra!
Noen har sett "Kill Bill".
Kira... Hvis du ikke vil ha meg her, kan du vel slippe meg fri?
Jeg vet ting som Uma ikke visste!
Jeg må bli immun mot ild, så jeg kan gå ut herfra.
-Er du Richards venn? -Hva pokker var det der?
-Jeg måtte se hva du dugde til. -Hva er det med magikere og tester?
Her, du trenger en penn.
-Har Richard sagt hvem jeg er? -Bare at du er veldig smart.
-Jeg forstår knapt dette. -Ser du at det ikke fungerer?
Det fantes et svar, men jeg kom ikke dit før kroppen min sviktet meg.
-Hvor lenge har du...? -Ett år. Men jeg har fortsatt dette.
-Så jeg satte meg og tenkte videre. -Har du løst det i tankene?
Jeg snakker, du skriver. Husk hva du har skrevet når du kommer ut.
Ja, selvsagt. Sett i gang.
Vi begynner enkelt. Grunnmuren fra Popper 45.
Godset har tilhørt familien Plover i fem generasjoner.
Christopher Plover var en respektert forfatter som søkte inspirasjon-
-da Jane, Martin og Rupert Chatwin flyttet inn i nabohuset.
-Ikke akkurat... -Unnskyld meg?
-Hadde dere et spørsmål? -Nei, snarere en korrigering.
Barna kom dit først, Jane og Martin. Men så ble Rupert skadd.
Vi har visst en ekspert iblant oss.
Og Plovers tidligere verk... Alt ble refusert.
Det hadde ikke samme dybde som "Fillory og lenger".
Hold dere nær meg. Jeg klarer neppe omvisningen uten dere.
Her er bilder av familien Plover.
Plovers søster, Prudence, tok hånd om ham frem til hans død i 1952.
Hold dere til gruppen. Alle rom er ikke åpne for allmennheten.
Prudence sa at Christopher forstod seg på barn på grunn av oppveksten.
Han hjalp familier i området-
-og betalte skole for husholderskens barn, George og Beatrix.
Han skrev ikke bare for barna, men tok hånd om dem etter morens død.
Jane sies å ha gått inn i et skap her for å komme til Fillory.
Følg meg til skriverommet.
Her ble Fillory skapt.
Her fortalte Plover historier til Jane og Martin.
Som Plover skrev finnes det ingenting som kan erstatte-
-en barndom fylt av eventyr, varme og kjærlighet.
Du kommer aldri til å bli en mann.
Nå finner vi knappen og stikker.
Skal vi fortsette, skurker?
Det var her han skrev dem.
Dette skrivebordet reddet livet mitt.
Jeg likte bøkene. Julia og jeg lekte at vi var Jane og Martin.
Jeg var 16 da jeg havnet på sykehus.
-Jeg kom meg ikke ut av senga. -Det visste jeg ikke.
Hjernen min bryter sammen iblant.
Pappa ga meg bøkene. Da jeg leste dem, følte jeg meg nok som meg selv-
-til å prøve å komme tilbake.
Føles det fortsatt sånn? Som om hjernen bryter sammen?
Det føles...som om den ikke er helt reparert,-
-men den virker bedre på et vis.
Slår du opp med meg om jeg sier at jeg aldri har vært lykkeligere?
Slutt å være turtelduer. Se her.
Kjedelig, kjedelig... Virkelig kjedelig.
Dette kan være noe.
Det er et brev fra søsteren Prudence til advokaten deres.
Plover døde av hjerteinfarkt i 1952.
Men dette handler om at han er forsvunnet, ikke død.
Hun vil få utstedt en dødsattest.
-Herregud, de løy! -Hvorfor det?
Det gikk rykter! Barn som kjente Plover hadde forsvunnet.
Folk begynte å snakke. Og jo lenger de var vekk,-
-desto mer sladder oppstod.
Det er vel mer innviklet enn som så?
-For Fillory eksisterer. -Ja.
Plover var knust over at Chatwin-barna var forsvunnet.
-Han visste hvor de var. -Dekkhistorier er kule.
Bøkene var allerede berømte. Det var lettere å si at han døde.
Hva skjedde med ham?
Jeg har en teori. McCabe. Livingston. Ali. Popper.
-Herregud... -Han studerte magi.
Det står ikke på Internett. Se her.
-Kaminsky. Umar. Aurora. -De har jeg aldri hørt om.
Selvsagt ikke, du er ingen Reisende. Det er grunnkurset.
-Var Plover en reisende? -Kanskje. Men det er livsfarlig.
-Det er utrolig. Tenk om... -Vurder dette:
Plover er en idiot, som du. Han ville dra til Fillory, som du.
Så han prøver en besvergelse og eksploderer.
Eller så fungerte det.
Fantastisk. Skål for idioter.
Vil du ha? Den blir aldri tom.
Fanget. Hjelp oss.
-Alice... -Hysj! Hørte du det?
Hva gjør dere? Dere har utløst alarmen. Forsvinn herfra!
Er dette noe som kan ordnes med penger?
-Dere hører ikke! -Er du sint eller redd?
-Ikke kom hit om natten. -Hva skjedde med Plover?
-Nå forstår jeg ingenting. -Jo da.
Han er så panikkslagen at jeg ikke forstår tankene hans.
Nå får det holde.
-Jeg er en superskurk. Snakk. -Greit, men så må vi gå.
-Hva skjedde med Plover? -Han drev med mørke ting.
-Det finnes en bok i skriverommet. -Vi fant den.
Prudence ville ikke at noen skulle vite hva broren... Å, nei!
-Herregud... -Hvor ble de av?
Greit... Da stikker vi.
Er alle enige? Ja...
Pokker...
Penny!
-Alice og Eliot. -Det var da som fanken!
To...
-Hvor fant Richard deg? Brakebills? -Avrusningsklinikk.
-Jaså? -Ja.
Jeg har ingen utdannelse.
-Du høres bitter ut. -Merkes det?
-Jeg er heller ikke utdannet. -Kom igjen.
Jeg gikk på MIT, men jeg studerte ikke magi.
-Men dette er genialt. -Magi er som vitenskap.
Det er vanskelig å løse alene, men ikke umulig om man har talent.
Iblant tviler jeg på at jeg har talent.
Tenk om det er et stort partytriks som ikke fører til noe?
Hva så?
Vet du hva jeg tenker på her inne?
En dag i denne parken, med kjæresten min.
Vi satt i regnet og kastet en besvergelse om og om igjen.
Vi mante frem en regnbue som varte i 10 sekunder.
-Det høres herlig ut. -Det var det.
Mitt livs beste dag.
Hvilken er din?
Mens du og Richard gir meg kraft, kan du vise meg det.
Jeg var 10 år og var med vennen min, Quentin.
Ingen plaget oss her. Vi var så og si usynlige.
-Vi leste om Fillory i timevis. -Jeg elsker de bøkene.
Vi lagde dette kartet, for vi tenkte å reise dit.
Vi lekte, men det føltes virkelig.
Se dette. Jag etter dette.
Sånn blir du deg selv.
Nå må vi tilbake til parken og bli ferdige med dette.
Alice!
Eliot! Alice!
Slapp av, de klarer seg fint.
-Hva pokker var det? -Dette huset er hjemsøkt.
Kom inn hit. Vær så snill...
Ja vel...
Hallo? Noen...eller noe?
Ja da, vi skjønner at det er spøkelser her!
Jeg tok deg. Du har'n.
Hva skjedde nå?
Jeg tok deg. Du har'n.
-Skal vi virkelig jatte med? -Hvilket alternativ har vi?
Greit, dette er litt for kinky selv for meg.
Vil dere ha forfriskninger?
Ja visst, det høres himmelsk ut.
Takk.
Vi må få disse av hendene. Kan du Popper 29 ennå?
Ingen magi her! Oppfør dere. Ellers føres dere til Stillheten.
-Vi oppfører oss. Ikke sant, Eliot? -Ja da. Du bestemmer, jenta mi.
Hun kommer.
Slutt med det der!
Broren min er for bløthjertet.
Han tar hånd om dere når han trenger arbeidsro.
Han har ingen anelse om hvor slemme dere faktisk er.
Drikk teen deres, nå.
Drikk den!
Nei, jeg er her borte!
Herregud! Det er Christopher Plover.
-Kanskje det så ut slik før. -Ja, det er et tidsbrudd.
-Er det noe helt vanlig for deg? -Sunderland snakker om det støtt.
Spøkelsesfilmer fra fortiden spilles igjen og igjen i hjemsøkte hus.
Man får se hvordan det var.
-Det visste jeg ikke. -Nei, du er jo en idiot.
-Herregud, det er henne... -Ei lita berte i beret.
Vent, Jane!
-Det er Jane og Martin fra bøkene. -"Nerdgasme..."
Plover lot dem bo her, og de lekte med husholderskens barn.
Martin var syk om sommeren.
Skynd deg, Martin!
Vent på meg, Janey! Jeg vil bli med.
Hvorfor får jeg ikke bli med?
Ember, Umber. Hvorfor slipper dere ikke inn meg lenger?
Jeg prøver å oppføre meg.
Martin! Går det bra?
-Hvor er Jane? -I Fillory.
-Hva er galt med meg? -Ingenting.
Men noen ting er bare ikke rettferdige.
Skal vi drikke te? Vi etterlatte må holde sammen.
Hun kommer! Vi må gjemme oss.
Quentin?
Greit. Nå stikker jeg.
Hva har jeg sagt til dere barn om å forstyrre Mr. Plover?
-Flott... -Ikke snakk i Stillheten.
-Hvem tror du at jeg er? Jeg... -Frekk. Det er det du er.
Jeg har jo sagt til deg at jeg syr igjen kjeften på deg.
Alice...
Hei... Vi må skynde oss. "Mrs. Danvers" kan komme tilbake.
-Herregud... Vet du hva dette er? -Et ellevilt redselskabinett?
Søsteren til Plover gjorde dette. Hun bandt og dopet ned barna.
Kanskje spøkelsesjenta vet hvor knappen er.
Beatrix...? Hei.
-Jeg har vondt i magen. -Det går bra, Beatrix.
-Hvor kan vi hjelpe henne? -Det kan vi neppe.
-Nå vet vi hvordan hun døde. -Herregud...
Det går bra. Det er over. Det har vært over lenge.
Nei, hun gjenopplever det hele tiden. Vi må hjelpe dem.
Kom, nå.
-Det er ikke det samme. -Jeg vet det. Jeg beklager.
Her, ta en til. Vi spiser til vi mister matlysten.
Skal vi jobbe litt? Det ville nok vært hyggelig.
Tror du ikke det?
Nå er jeg tilbake! Jeg har vært i Fillory.
Jeg har med det du ba om, Martin.
Vi er straks tilbake, sir. Hun skitner til gulvet.
-Slutt, du klyper meg. -Har du den?
-Ja. Vi viser den til Mr. Plover. -Nei. Ikke gjør det. For min skyld.
Knappen er nøkkelen.
Jeg vet at du er her og spionerer på oss.
Kom ut, George.
Ta denne. Det er en lek, George. Hvor godt kan du gjemme knappen?
-Greit. Jeg skal ikke glemme det. -Det vet jeg.
-Får jeg gi deg et råd i gjengjeld? -Ja visst.
Glem den skolen. Verden hjelper ikke smarte jenter.
Vi skremmer dritten av verden.
Hvis verden går løs på deg, skal du ta det som et kompliment.
-Jeg kan komme tilbake. -Det var dette som var viktig.
Jeg vet det, men du har sikkert mer...
-Jeg trenger hjelp med én ting til. -Hva du vil.
Drep meg.
-Det...er jo galskap. -Jeg må få lov til å være ferdig.
-Det kan jeg ikke. -Jeg trenger din hjelp.
Du visste det, og likevel... Det var ikke dette jeg ville.
-Skal vi bare utveksle høfligheter? -Hva med å slippe drap?
Hva er botsgang for deg? Å donere sko til Afrika?
Tar det bort alt som plager sjelen din?
Hun kan ta feil. En magiker kan finne en kur i morgen.
-Tenk om jeg havner i helvete. -Der er du alt, og det er hun også.
-Hva skal jeg gjøre? -Det som er vanskeligst.
Takk!
Drikk opp, Jane. Og spis. Du må være skrubbsulten.
Vil du ikke være med oss, Jane?
Hun er trøtt. Det gjør ingenting.
Sett i gang du, Martin. Akkurat som forrige gang.
Jeg...vet ikke om jeg vil.
Husker du da jeg tok med deg og søsteren din til byen på kino?
-Hun fikk en kjole. -Det er vi takknemlige for.
Da jeg var gutt, var det ingen som tenkte på meg.
Jeg lovte at det ikke skulle skje med barn jeg brød meg om.
Jeg bryr meg om deg, Martin.
Still deg foran kameraet.
Gi meg et smil.
Jeg har fantastiske nyheter.
Jeg har nesten regnet det ut. Vill magi.
Den er for sterk for menneskehender. Jeg må skaffe en ekstra finger.
Men det finnes en besvergelse for det også.
Nå kan du kle av deg.
Buksene også. Alt sammen.
Jeg tror at løsningen på alle problemene våre er i Fillory.
-Jeg må komme meg dit med deg. -Men...
Jeg vet at det bare er for barn, men vi kan finne en vei dit.
Da kan vi være sammen.
Du er en nydelig gutt, Martin.
Snu deg rundt.
De leker sånn hele tiden. Han gjemmer bildene i ordboken.
Nei, den slemme damen!
-Lille spion! -Jeg så ingenting!
Broren min er en god mann! Dere er på ham hele tiden.
Slutt! La ham være i fred!
Til Stillheten. Det er best sånn.
-Vi må gå inn igjen. -Hysj!
Jeg prøver å tenke, og jeg er tom for sigaretter.
-Herregud... Dere har det bra! -Quentin!
Ja, vi har det topp.
-Hvor er Penny? -I Disneyland, kjenner jeg ham rett.
Kanskje han kom seg til Fillory. Men hva gjorde han med Martin?
Hva snakker du om?
Jeg så noe der inne.
Hvem Plover egentlig var. Hva han gjorde med Martin Chatwin.
Hva gjorde han?
Herregud...
Stakkars gutt. Han ville reise til Fillory for å slippe monstret-
-som generasjoner av idioter som meg har tilbedt som en litterær gud.
Han...
...lærer seg magi for å bli sterkere så han kan reise.
-Han ville skaffe seg ekstra fingre. -Fingre? Som...?
Kanskje Udyret ikke kom fra Fillory. Han kan ha kommet seg dit-
-via barn han fortalte eventyr til når han ikke dopet og voldtok dem.
Herregud...
Jøss, jeg kan fortsatt overraskes! Vi trodde at du hadde stukket av.
Hva skjedde med deg?
Jeg reiste til et tre for å slippe unna gale Prudences fangehull.
-Du reiser ikke så presist ennå. -Hold kjeft.
Hvilket fangehull?
En kjeller som kalles Stillheten. Det er slett ikke psykotisk...!
-Tilfluktsrommet der borte. -Husholderskens sønn er der.
Han har knappen i lommen. Kom!
-Da får Prudence straks tak i oss. -Dumt.
Jeg vet råd. Kom til tilfluktsrommet om 10 minutter.
Hva gjør dere ute av lekerommet?
-Hvor er Quentin? -Han kommer.
-Alle skal til Stillheten. -Hallo! Prudence!
Jeg har hørt et ondsinnet rykte om broren din!
Greit... Men det finnes 48 til som jeg har gjemt i huset.
-Alle skal få vite hva Plover gjorde. -Nei!
Vi har 10 minutter på oss. Nå graver vi opp et lik.
Det er over. Richard og jeg...
-Er det sånn det føles? -Skal jeg bli her?
-Så du blir funnet ved kroppen min? -Nei, ikke når du sier det sånn.
Farvel, Julia. Nyt livet.
Vi må gå.
Quentin!
-Vi må gå tilbake. -Kom.
-Vi må gå tilbake! -Og gjøre hva?
Hjelpe barna! Vi kan ikke forlate dem der.
-De var der før vi ble født. -Fanget!
Det er jo akkurat slikt vi bør kunne hjelpe til med.
-Man kan rense et hjemsøkt hus. -Ja, men det hjelper ikke spøkelsene.
-Det finnes ritualer. -Som kan forebygge hjemsøking.
Vi må hjelpe dem. Barna hadde ikke gjort noe galt.
-Det er så urettferdig! -Du sier ikke det...
-Du hjelper ikke til. -Jo.
Livet er ikke rettferdig, så hvorfor skulle døden være det?
Å tro at man kan forandre noe er toppen av egoisme.
Hvem faen tror du at du er? Du er bare en arrogant megge.
Hold kjeft, for faen!
Vix...
Vi må gå nå.
-Takk, men det går bra. -Nei, det gjør det ikke.
Nei, det gjør det ikke. Har du det bra?
Nei.
Jeg har vært så redd for Udyret og bekymret for meg selv.
Nå vet vi hvem og hva han er, og hva han gjorde mot barna og Martin.
Jeg vil bare...drepe ham.
Gå inn gjennom nærmeste gulvklokke og vri om halsen på ham.
Greit... Få se på knappen.
Den ser så hverdagslig ut.
Nei, jeg føler at den utstråler noe kraftig.
Kjenner ikke dere det?
-Legg den vekk. -Ikke snakk sånn til meg.
Mayakovsky trente meg selv.
Jeg blir her til jeg vil gå.
Jeg ba ham om å la være.
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com